Kädet ylös.
Unohditko kamerat?
Tri Brenner kutsui minut. En kai olisi muuten päässyt sisään.
-Mikä nimesi olikaan? -Jim Hopper.
Poliisipäällikkö.
Jim Hopper on...
Voitko toistaa?
Saanko lainata tätä?
Juo. Se rauhoittaa hermoja.
Saat ajatukset kuriin.
En tiedä, mitä tehdä.
Niinpä.
Olen koko ajan -
tuntenut hänet.
Hän oli aivan lähellä.
Tiesin hänen olevan elossa.
Kätemme melkein koskettivat toisiaan.
Ja nyt...
En tunne häntä enää.
-Älä katso minua noin. -Miten?
Niin kuin kaikki muut. Kuin mielipuolta.
Et halua kuulla tätä, mutta sinun pitää harkita sitä mahdollisuutta,
että kuvittelit kaiken.
Muistatko Darlene-tätisi?
Ei tämä ole sellaista.
Tällaisessa tilanteessa mieli alkaa keksiä omiaan tuskan helpottamiseksi.
Huomenna on poikamme hautajaiset, ja sinä väität ruumista vääräksi.
Hän on muka seinän sisällä. Miten selität sen?
Sehän on järjetöntä.
Kävisit kallonkutistajalla tai...
-Entä pastori Charles... -Ei heistä ole apua.
Kerroit minulle juuri, että Will on poissa.
Mitä muutakaan me voimme?
Will?
ISÄ
Mitä Will sanoi?
Kuin kotona -
mutta pimeä?
Ja tyhjää.
Tyhjää ja kylmä. Sanoiko hän kylmä?
En tiedä. Tyhmä radio temppuili.
-Ihan kuin "Arvoituksia pimeässä". -Kuin kotona.
-Heidän talossaanko? -Tai Hawkinsissa.
Ylösalaisin.
-Mitä hän sanoi? -Ylösalaisin.
Kun El näytti, missä Will oli, hän käänsi laudan.
Ylösalaisin.
Pimeä. Tyhjä.
Tajuatko sinä?
-En. -Miettikää nyt.
El vei meidät Willin kotitalolle etsimään häntä.
Eikä hän ollut siellä.
Entä jos olikin?
Jos emme vain nähneet häntä, koska hän oli toisella puolella?
Entä jos tämä on Hawkins,
ja Will on täällä, kääntöpuolella?
Kuin Varjojen laaksossa.
Näen hänet! Seis!
"Varjojen laakso -
on ulottuvuus, joka on meidän maailmamme pimeä heijastuma tai kaiku.
Se on rappion ja kuoleman tyyssija."
"Eri tahdissa oleva taso, hirviöiden tyyssija.
Se on vieressä, mutta sitä ei voi nähdä."
Rinnakkaisulottuvuus.
-Miten sinne pääsee? -Varjokävelytaialla.
-Oikeassa elämässä, tollo. -Me emme osaa varjokävellä,
mutta ehkä hän osaa.
Tiedätkö, miten pääsemme kääntöpuolelle?
Voi luoja.
Mitä helkkaria?
NETFLIX-ALKUPERÄISSARJA
VIIDES LUKU KIRPPU JA AKROBAATTI
Mitä täällä tapahtuu?
Isäsi jää yöksi. Hän nukkuu sohvalla.
Jään niin kauaksi aikaa kuin tarvitsee. Miten jakselet?
-Mitä tapahtui? -Älä välitä siitä.
Tuliko se näkemäsi otus takaisin?
Anna olla, Jonathan.
Voimmeko jutella kahden kesken?
-Sinun pitää lähteä. -Me kaikki olemme poissa tolaltamme.
Kuuntele. Äitisi on oikeasti sairas.
Sinun läsnäolosi pahentaa tilannetta, kuten aina.
Hän hajotti seinän kirveellä. Will on kuulemma siellä ja puhuu hänelle.
Ehkä hän olikin.
Tämä ei ole vitsi.
Äitisi oli kylmissään, kun tulin. Hän vapisi peloissaan.
Jos rohkaiset hänen hallusinaatioitaan tai mitä ne ovatkaan,
hänellä naksahtaa lopullisesti. Tajuatko?
Haluan auttaa teitä.
Yritän helpottaa kaikkien tilannetta.
Onpa onni, että tulit.
Yritä olla kunnolla huomenna hautajaisissa.
Ellet minun, niin äitisi tähden.
Ota tuo alas.
Se on asiaton.
-Hyvä. -Älä kurista minua.
Sen kuuluukin olla hieman tiukka.
Hyvältä näyttää.
Kas näin.
Näytät sievältä.
Tarvitsetko muuta? Saat lainata mustia korkokenkiäni,
jotka sinulla oli Cathyn synttäreillä.
En tarvitse mitään. Kiitos.
BYERSIN LINNA
Lähdetään.
"Älä pelkää, sillä minä olen sinun kanssasi.
Älä arkana pälyile, sillä minä olen sinun Jumalasi.
Minä vahvistan sinua, minä autan sinua,
minä tuen sinua vanhurskauteni oikealla kädellä."
Tällaisina aikoina uskoamme koetellaan.
Jos Jumala on hyvää tarkoittava,
miksi hän ottaa luotamme niin nuoren ja viattoman ihmisen?
Olisi helppo kääntää selkä Jumalalle,
mutta muistakaamme, että mikään,
edes murhe, ei voi erottaa meitä Hänen rakkaudestaan.
Olemme kokoontuneet etsimään lohtua ja tukemaan Willin perhettä...
Kunhan Will kuulee, että Jennifer Hayes itki hänen hautajaisissaan.
-Osanottomme. -Kiitos, että tulitte.
Jos voimme auttaa...
Kiitos kovasti.
Viisas Will on näköjään palannut.
Mitä sen kepistä tulee?
Tulipalloja.
En löytänyt punaista värikynää, joten tein niistä vihreitä.
Jos hän on kerran viisas, mihin hän tulipalloja tarvitsee?
Eikö hän päihitä pahiksia nokkeluudellaan?
Yleensä kyllä, mutta jotkut pahikset ovat nokkelia.
Eli hän tarvitsee tulipalloja.
Niin, pahisten kärventämiseen.
En tiedä, kuka sinut on kasvattanut, mutta ostan sinulle uusia värikyniä.
Hän näyttää ampuvan kaalinkeriä.
-Will! Me täällä. Oletko siellä? -Kuuletko?
-Miksei hän kuule meitä? -En tiedä.
Äiti, se tulee!
Tyttö oli siellä.
Tiedämme sen olleen näissä paikoissa.
-Eli tuo on... -Steven talo.
Metsä, josta Willin pyörä löytyi, ja minun kotini.
-Ne ovat lähellä toisiaan. -Aivan.
Alle 1,5 kilometrin säteellä.
Se ei liiku isolla alueella, mikä se sitten onkaan.
Haluat mennä katsomaan.
-Emme välttämättä löydä mitään. -Minä löysin.
Jos näemme sen,
mitä sitten?
Tapamme sen.
-Mitä sinä teet? -Odota hetki.
Oletko tosissasi?
Pitäisikö meidän ottaa siitä kuva tai huutaa sille?
Tosi huono idea.
Meillä ei ole muuta.
Voit kertoa jollekulle, mutta tiedäthän, ettei sinua uskota.
Äitisi uskoisi.
-Hän on kärsinyt tarpeeksi. -Hänen kuuluu tietää.
Kerron hänelle, kun otus on saatu hengiltä.
En tiedä, mikä sen aiheutti.
Katsotaanpa.
Clarke sanoi, ettei ole nähnyt tällaista.
-Hän on AV-kerhon ohjaaja. -Niinkö?
Jotkut epäurheilulliset oppilaat ovat kuulemma hulluina tähän touhuun.
Miten te pojat jakselette?
Me suremme.
Nämä eivät ole oikeita Nilla-keksejä.
Olisiko teillä hetki aikaa?
-Meillä on kysyttävää. -Paljon.
Cosmoksessa Carl Sagan puhuu toisista ulottuvuuksista, eikö niin?
-Kyllä, teoriassa. -Aivan.
Miten matkustaisimme sinne teoriassa?
Olette tainneet pohtia Hugh Everettin monimaailmatulkintaa.
Sen mukaan on olemassa rinnakkaisuniversumeja,
loputtomia variaatioita meidän maailmastamme.
On siis olemassa maailma, jossa tätä kauheaa asiaa ei tapahtunut.
Emme tarkoita sitä.
Ennemminkin pahan ulottuvuutta, Varjojen laakson tapaista.
Tiedättekö sen?
Ainetason kuvastuma, jossa nekroottinen ja...
Aivan. Jos Varjojen laakson kaltainen paikka olisi olemassa,
-miten pääsisimme sinne? -Teoriassa.
Kuvitellaan akrobaatti,
joka seisoo nuoralla. Nuora on meidän ulottuvuutemme.
Siellä vallitsevat tietyt säännöt.
Voi liikkua eteen ja taakse.
Mutta mitä jos akrobaatin vieressä on kirppu?
Kirppukin voi liikkua eteen ja taakse.
Nyt tästä tulee mielenkiintoista.
Kirppu voi liikkua myös tähän suuntaan nuoran sivulla.
Se voi mennä nuoran alapuolellekin.
-Ylösalaisin. -Aivan.
Me emme ole kirppu vaan akrobaatti.
Niin, tässä vertauskuvassa.
Emmekö voi mennä ylösalaisin?
Voiko akrobaatti mitenkään päästä sinne?
Pitäisi synnyttää valtava määrä energiaa,
johon ihmiskunta ei tällä hetkellä pysty,
avata jonkinlainen rako aika-avaruuteen -
ja luoda aukko.
-Porttiko? -Niin.
-Mutta tämä on täysin... -Teoreettista.
Mitä jos portti on jo olemassa?
Tietäisimme siitä varmasti.
Se häiritsisi painovoimaa, magneettikenttää, ympäristöämme.
Se voisi nielaista meidät tykkänään.
Tiede on mahtavaa mutta armotonta.
Päällikkö!
-Onko kaikki hyvin? -Mitä te täällä teette?
-Yritimme soittaa... -Puhelimeni ei toimi.
Bev Mooney kävi aamulla aivan hermorauniona.
Dale ja Henry eivät olleet palanneet metsästysreissulta.
Bev arveli heidän ratkenneen ryyppäämään, mutta häntä alkoi epäilyttää.
Will Byersin juttu saa kaikki hermoilemaan.
-Missä? -Asemalla.
Missä Henry ja Dale metsästivät?
Kerleyssä päin.
-Synkmetsä. -Mitä?
Palatkaa asemalle. Hoidan tämän.
-Varmastiko? -Voitte mennä.
Barbaran auto on löytynyt.
Barbara Hollandin. Hän taisi sittenkin karata kotoa.
Osavaltion poliisi löysi sen linja-autoasemalta.
Hassua. He tekevät kaikki työmme puolestamme.
Onpa tosiaan.
Onko hän lopettanut lääkkeiden ottamisen?
Tai ollut liikaa Joyce Byersin seurassa.
-Mitä sinä teet? -Miltä näyttää?
Haluatko jäätyä tänne?
-Sanoin, ettei näitä saa ottaa pois. -Ne olivat tiellä.
Kauanko aiot pitää ne paikallaan?
He tekivät viheliäisen tempun perheellemme.
-Ketkä? -Sattler Company.
Kävin kaivoksella katselemassa.
Aivan uskomatonta.
Ei varoituskylttejä, aitaa tai mitään.
Minusta heillä on vastuuvelvollisuus.
Portin rakentaminen vaatisi valtavasti energiaa, mutta sellainen on kai olemassa.
Miten muuten Will olisi päässyt sinne?
Tiedätkö, missä portti on?
Miten sitten tiedät kääntöpuolesta?
Dustin, mitä sinä touhuat?
Näyttäkää kompassinne.
Kaikki kompassit, nyt heti.
Mitä jännää tässä on?
-Kaikki osoittavat pohjoiseen. -Entä sitten?
-Tuo ei ole oikea pohjoinen. -Miten niin?
Siten, että se ei ole oikea pohjoinen.
Oletteko te näin pöhköjä?
Aurinko nousee idästä ja laskee länteen.
Eli pohjoinen on tuolla.
Kompassit ovat siis rikki.
Ymmärrätkö, miten kompassi toimii? Onko tässä paristoja?
Ei, koska niitä ei tarvita.
Neula kääntyy luonnostaan magneettista pohjoisnapaa kohti.
-Mitä vikaa niissä sitten on? -En ensin tajunnut, mutta sitten muistin,
että kompassia voi häiritä magneetilla. Vahvempi magneettikenttä kääntää neulan.
Ja opettaja Clarke sanoi, että portin vaatima voima...
-Häiritsisi sähkömagneettista kenttää. -Aivan.
Jos seuraamme kompassien pohjoista...
Päädymme portille.
ASIANAJOTOIMISTO KOHNER TAPATURMAKORVAUKSET
-Mitä sinä täällä teet? -Entä sinä?
-En mitään. -Ei kai tuo ole minua varten?
Ei, minä vain -
ajattelin liittyä softball-joukkueeseen.
Olen tosi pahoillani. Vaikket uhkaisi pesismailalla.
Minä hätäännyin.
-Käyttäydyin tosi mäntisti. -Niin teit.
Saitko sapiskaa vanhemmiltasi?
Sain, mutta aivan sama. Hitot heistä.
Oletko kuullut mitään Barbarasta?
Entä hänen vanhempansa?
Kuule, mennäänkö illalla elokuviin?
Leikitään pari tuntia, että kaikki on normaalisti.
Kovaa peliä on vielä teattereissa.
Siinä on se namupoikasi Riskibisneksestä.
Tiedän.
Carolin mielestä näytän häneltä. Mitä arvelet?
En voi lähteä.
Minulla on ollut kiire hautajaisten ja veljeni kanssa.
Hän otti sen raskaasti.
Niin tietysti.
No, minä lähden.
Soitan myöhemmin, sopiiko?
Totta kai.
Tulit rahan toivossa!
Myönnä se!
Et tullut Willin takia. Et ole koskaan välittänyt hänestä!
Hautasimme hänet tänään. Onko tästä pakko puhua nyt?
-Meninkin halpaan. -Tulin auttamaan.
Käytetään rahat hyvään tarkoitukseen.
Ai sinun velkoihisi?
Jonathanin koulutukseen.
-Älä. -Mitä?
-Älä valehtele! -En valehtele!
Minne hän haluaa mennä?
-Mihin yliopistoon Jonathan haluaa? -Hän pääsee rahalla minne tahansa!
NYU:hun!
Hän on halunnut NYU:hun kuusivuotiaasta saakka!
Menköön sitten sinne!
Ulos.
Ulos!
Tarvitset minua.
En ole tarvinnut sinua aikoihin.
Etkö? Katso, miten kävi.
Kehtaatkin.
-Minä sentään olin täällä! -Älä viitsi.
Katso nyt tätä läävää, jouluvalojasi.
Pitäisikö sanoa, että olet hyvä äiti? Olet sekaisin.
Ehkä olenkin. Ehkä olen järjiltäni,
mutta luoja soikoon, pidän valot esillä vaikka kuolemaani asti,
jos on mahdollisuus, että Will elää vielä.
Häivy!
Häivy talostani!
Sinunhan pitäisi osua tölkkeihin.
Näetkö nuo raot tölkkien välissä?
Tähtään niihin.
Oletko ampunut aseella?
Oletko tavannut vanhempani?
Ammuin viimeksi 10-vuotiaana.
Isä vei minut metsälle syntymäpäivänäni ja pakotti tappamaan kanin.
-Kanin? -Niin.
Hän yritti kai auttaa minua miehistymään.
-Itkin viikon. -Voi jeesus.
Rumpali-kani on lempihahmoni.
Tarkoitin isääsi.
Hän ja äiti ovat kai joskus rakastaneet toisiaan,
mutta en ollut silloin olemassa.
Tähtää ja ammu.
Minun vanhempani eivät olleet koskaan rakastuneita.
Heillä oli jokin syy mennä naimisiin.
Äiti oli nuori.
Isä oli vanhempi,
mutta hänellä oli hyvä työ, rahaa, kunnollinen suku.
He ostivat kivan talon päättyvän kadun päästä -
ja perustivat ydinperheensä.
Hittoon sellainen.
TERRY IVESIN KANNE
Miksi soitat tänne? Olen sanonut, ettet saa soittaa.
Niin. Halusin vain kuulla äänesi -
ja sanoa, että...
Vaikka kävi niin kuin kävi,
en kadu mitään. Ne seitsemän vuotta olivat kallisarvoiset.
Oletko juonut?
En ole.
Kulta. Ei hätää.
Kuule, olen minä juonut. Anteeksi.
En voi...
Pidä huolta itsestäsi. Terveisiä Billille.
Kuinka kaukana se on?
En tiedä. Nämä näyttävät vain suunnan, eivät matkaa.
Sinun pitää oppia kompasseista.
Mietin vain, mistä tiedämme, kun saavumme portille.
Toiseen ulottuvuuteen johtava portaali on varmaan helppo huomata.
Käyttäytyykö hän oudosti?
Kysytkö, käyttäytyykö outo hörhö oudosti?
Tavallista oudommin.
En tiedä eikä kiinnosta.
-Kuinka kaukana se on, isä? -Kauempana kuin olemme käyneet.
Kylpyynkö?
Niin, kylpyyn.
Sopiiko se?
Käännytään takaisin.
Miksi?
Minua väsyttää.
Olemme varmaan kohta perillä. Koeta jaksaa vielä vähän.
Et kertonut, mitä sanoin.
-Mitä? -Eilen.
Sanoit ottaneesi minusta kuvan, koska olin sanomassa jotain.
En tiedä.
Minä kai -
näin tytön, joka yritti esittää jotain muuta,
mutta sillä hetkellä -
olit tai luulit olevasi yksin, joten pystyit olemaan oma itsesi.
Puhut täyttä soopaa.
En yritä esittää muuta.
Vaikka seurustelen Steven kanssa etkä pidä hänestä...
Anna olla. Se tuntui vain hyvältä kuvalta.
-Hän on oikeasti hyvä tyyppi. -Selvä.
Se kamerajuttu eilen...
Hän ei ole oikeasti sellainen. Hän yritti vain suojella.
Voi kai sitä siksikin sanoa.
Sinäkö muka toimit oikein?
-En sanonut niin. -Hänellä oli oikeus raivostua...
Onko minun pakko pitää hänestä?
Älä ota sitä henkilökohtaisesti. En vain pidä ihmisistä. Hän ei ole ainoa.
Kuvittelin, että olet hyvä tyyppi.
Ajattelin, että ehkä Jonathan Byers -
ei olekaan teennäinen hyypiö, vaikka kaikki sanovat niin.
Minäkin kuvittelin, että sinä olet kiva.
Ajattelin: "Nancy Wheeler ei olekaan porvarityttö, joka luulee kapinoivansa -
tekemällä niin kuin porvaritytöt aina tekevät,
kunnes vaihe menee ohi ja hän nai tylsän sporttipojan,
joka päätyy myyjäksi, ja he elävät tylsän elämän päättyvän kadun päässä -
kuten vanhempansa, joita he pitivät masentavina mutta ymmärtävät nyt."
Häivy, Lonnie.
Olen tosissani.
Minä nirhaan...
ÄLÄ SANO MITÄÄN
Jessus.
Voi ei.
Mitä nyt?
Kuljemme takaisin kotiin.
Oletko varma?
Aurinko laskee tuonne. Kuljemme ympyrää.
Nytkö vasta tajusit sen?
-Miksi minun pitää tietää kaikki? -Olet kompassinero.
-Mitä kompassinne näyttävät? -Pohjoista.
Ihan järjetöntä.
Ehkä portti on siirtynyt.
Vika ei ole portissa, vaan jokin muu häiritsee kompasseja.
Ehkä täällä on jotain.
Ei, se on jonkinlainen supermagneetti.
Ei ole. Hän on käyttäytynyt entistä oudommin.
Hän sulkee ovia ajatuksen voimalla. Hän voi sekoittaa kompassin.
-Miksi hän niin tekisi? -Hän sabotoi tehtäväämme. Hän on petturi!
Mitä sinä teet?
Sinä sen teit, eikö niin?
Et halua meidän löytävän porttia ja Williä.
-Jätä hänet rauhaan. -Myönnä.
Myönnä se!
-Verta. Arvasin oikein. -Älä viitsi, Lucas!
Näin, kun hän pyyhki nenäänsä. Hän käytti voimiaan.
Se on vanhaa verta.
Eikö olekin, El?
Se ei ole...
Se ei ole turvallista.
Kaiken pitäisi olla kunnossa.
En voi mennä takuuseen siitä.
-Mitä ihmettä? -Asuntoani kuunnellaan.
Lamppuun oli asennettu mikrofoni.
He tietävät, että olen oikeilla jäljillä.
Arvelin, että sinuakin vahditaan. CIA, NSA, energiaministeriö, joku.
Sinun täytyy selittää.
Kävin eilen ruumishuoneella.
Se ei ollut hän.
Willin ruumis ei ollut aito.
Olit oikeassa.
Olet ollut koko ajan.
Minähän sanoin, että hän on vedättänyt meitä.
Hän auttoi meitä löytämään Willin.
Ai löytämään?
Missä hän sitten on? En näe häntä.
-Tiedät, mitä tarkoitan. -En tiedä.
Mieti nyt. Hän olisi voinut kertoa, missä kääntöpuoli on,
mutta hän antoi meidän säntäillä kuin päättömät kanat.
-Rauhoitu. -Hän käytti meitä hyväkseen.
Hän auttoi sen verran, että sai meiltä ruokaa ja vuoteen.
-Kuin kulkukoira. -Haista home!
Haista itse.
Olet sokea, koska tykkäät tytöstä, joka ei pidä sinua ällönä.
Herää jo!
Hän tietää, missä Will on, ja antaa tämän kuolla kääntöpuolelle.
-Ole hiljaa! -Se on hänen syytään.
Etsimme jotain tyhmää hirviötä, mutta ehkä hän onkin itse hirviö.
Ole hiljaa!
Lopettakaa, ääliöt.
Mike, päästä irti!
Lopettakaa!
Lucas, oletko kunnossa?
Herää!
Miksi teit noin?
Mikä sinua vaivaa?
Mitä tuo on?
En tiedä.
Auttakaa minua!
Herää!
Oletko kunnossa?
Montako sormea näet?
Montako sormea?
-Katson päätäsi. -Älä koske!
Anna minun katsoa.
Älä koske minuun!
-Lucas... -Anna hänen mennä.
Anna hänen mennä.
Missä El on?
-Väsyttääkö? -Ole hiljaa.
Kuulin jotain.
Se on jäänyt auton alle.
Emme voi jättää sitä näin.
Minä teen sen.
-Sanoit... -En ole enää yhdeksänvuotias.
Mikä se oli?
Minne se meni?
En tiedä.
Näkyykö enää verta?
Jonathan?
Nancy!
Missä sinä olet?